Hur länge stannar du?
- Jag flyger till Moskva imorgon. - Vilket sammanträffande!
Jag med.
- Ska du till Moskva? - Tillbaka till Spanien.
- Här är mitt hotell. - Mitt ligger där nere till vänster.
- Det är närmare. - Ja, för dig.
För dig med.
Snälla, bara ett litet stopp för att dricka ett sista glas.
Vi drack tillräckligt i baren.
Ja, men vi pratade bara om Ryssland och Spanien, och inte om oss.
Jag vill helst inte göra det.
Då tummar vi på det.
- Vad då? - Vi kan umgås utan att prata.
Eller snarare...
Titta, där är mitt rum! Det har två flaggor.
Det måste finnas en anledning.
Ja, en för Europa och en för Rom.
Jag menade den mitt emellan.
Den saknas.
Precis! Du måste komma upp och hänga upp den.
- Vad ska jag hänga där? - Vet inte. Dina kläder, kanske.
Du är tillräckligt lång.
Kom nu.
Jag har aldrig gått upp på rummet med en kvinna.
Det är bara ett hotellrum i Rom.
Om du fortsätter dra, så kommer vi att hamna på ditt hotellrum.
Du får välja.
- Vad vill du dricka? - Vin.
Vin.
- Förlåt, men vad hette du nu igen? - Jag har redan sagt det två gånger.
Jag kanske fattar det tredje gången.
Natasha.
Natasha? Var det verkligen det namnet du sa förut?
Ja, men du säger det inte rätt. Det uttalas Nata-sha.
Sha... Sha.
- Sha. - Sha.
Och du heter Alba, gryning på spanska.
Det är min stora stund. Du ska se...
Ikväll är det den första sommarnatten.
Ja, det stämmer, i Europa.
I Ryssland började sommaren redan den första juni.
Är det sant? Har ni sommar i Ryssland?
Så klart. Fast det är den ryska sommaren.
Och det här är min sista natt i Rom.
Min med.
Du är inte ensam, lilla ryskan.
Det här är årets kortaste natt-
- här och i Ryssland, så vi måste göra det bästa av den.
Jag är inte...
- Jag är inte... - Vad då?
Du är kvinna och jag är kvinna... Vi satt och drack ensamma i baren-
- sneglade på varandra och kände oss attraherade. Funkar det inte så?
Det är första gången som jag tittar så på en kvinna.
Ingen kvinna har nånsin tittat på mig så.
Det är inte första gången för dig.
Men alla kvinnor är olika.
Vill du se mig naken?
Ja, gärna det.
Här?
Var du vill.
- Föredrar du inomhus? - Ja.
Då går vi in.
Jag tror att det går bättre om du klär av mig.
Det är okej.
Vi ligger så här, nära men utan att vidröra varandra-
-så att du slappnar av.
Jag är glad att du sover, då slipper vi ta farväl.
Nata-sha. Sha.
Du har rätt. Bara ett par ord.
Farväl, Alba.
Jag vill inte tänka på vad som kunde ha hänt.
Vår hemlighet vilar här med dig.
Tack, Alba.
Farväl.
Vem ändrade min ringsignal?
Vad fan hände?
- Vem är det? - Natasha.
Natasha, så klart.
Jag tror att jag lämnade min mobil här.
- Har du hört den ringa? - Ja, den väckte mig faktiskt.
Förlåt, den måste ha fallit ur min handväska.
Jag är trött och vill tillbaka till mitt rum.
Kom in och ta den. Den väntar på dig under sängen.
- Jag vill helst inte gå in igen. - Varför inte? Vad hände?
Ingenting, ärligt talat. Inget vi bör ångra.
- Varför tuggade du på mina trosor? - Det gjorde jag inte alls!
Kom in och se hur du lämnade dem.
God kväll.
Så omtänksamt! Det förväntade jag mig inte.
- Lämna det på terrassen. - Tyvärr, det ska till det här rummet.
Om ni vill, så kan jag ta er beställning efteråt.
- Är du hungrig? - Nej, nej.
- Du hörde. Vad heter du? - Max.
Vi är inte hungriga nu, men kanske om ett par timmar.
Ring mig. Jag är ledig hela natten.
Jag är i tjänst hela natten, menar jag.
Den ligger där.
Var är ditt hotell?
Det här är Tibern och man kommer till mitt hotell...
den här vägen.
- Det här är Caesars Rom. - Ja.
Det är en karta att förlora sig i. Var ska vi förlora oss? Välj!
Här har vi... trädgårdarna.
Tempio della Fortuna.
- Tempio delle Ninfe. - Mitt hotell heter Ninfa.
- Vad heter ditt? - Pompeji.
Det är den här vägen.
Man går genom trädgårdarna och sen är man framme.
Vi befinner oss ovanpå teatern. Nej, vi är inuti...
Pompejiteatern.
Historien ser oss.
- Vi är omringade. Känner du det? - Hur skulle jag inte kunna det?
Du gillar visst historia, va? Det är bra.
Alba... Det här stannar här, i det här rummet.
I Rom.
Inom dessa fyra väggar.
Men vi kan väl ha lite kul, när vi ändå är här, eller hur?
- Bara det här inte påverkar mitt liv. - Hur då?
En överenskommelse, mellan dig och mig.
Du har väl också ett privatliv som du vill skydda, inte sant?
Långt borta från ditt.
Men imorgon skickar Rom oss till olika delar av Europa.
- Tänk om jag inte är ryska, då? - Du måste vara ryska! Jag älskar det.
Då är jag väl det.
Det är bra att vi inte vet varandras namn.
Gör vi inte det?
Säg inte att du sa ditt riktiga namn?
Så du heter inte Natasha? Jag visste det!
Jag skulle ha kallat min dotter Alba.
Vad hände med henne?
Alba fick aldrig se gryningen.
Jag beklagar.
Det satte punkt för den värsta tiden i mitt liv, när Alba dog inom mig.
Min mamma tog mig till Marbella sommaren när jag var 16.
Hon var nästan pank, men det lilla hon hade kvar-
- sökte hon lyckan, och hon hade tur.
Vi råkade träffa en arabisk shejk, Hamir Osemin, när vi shoppade en dag-
- och vi tillbringade resten av sommaren på hans lustjakt.
Den vintern bjöd han in oss till Saudiarabien.
Han har ett palats.
Du skulle aldrig tro hur lyxigt det var. Han köpte allt åt min mamma.
Hon åkte hem med armband, halsband och ringar värda en förmögenhet.
Åkte hon hem?
Och du, då?
Jag stannade. Han övertalade mamma att lämna mig där-
- i utbyte mot en summa i månaden under fyra år. Det var avtalet.
Han var bara intresserad av mig.
Så du godtog det?
Du anar inte hur lätt det var för mig att anamma den livsstilen.
Jag hade allt jag ville ha!
Hamir köpte mig ett fullblod som enbart jag fick rida.
Jag började älska honom som ett barn. Alla runtomkring mig var så vänliga.
Även Hamirs andra fruar behandlade mig som en prinsessa.
- Och han gjorde dig gravid? - Det var mot slutet.
Hamir var irriterad på mig för att jag inte blev gravid.
Då ville jag ge mig av, men det kunde jag inte.
Vi skulle gifta oss och jag var hans egendom, som hästen.
Han sålde den för att straffa mig.
Han fick som han ville för kort därpå blev jag gravid.
Han blev överlycklig.
Han började behandla mig kungligt igen, som en drottning.
Men sen insåg jag, att så fort barnet var fött...
skulle jag sitta inlåst, som resten av hans harem.
Dan då doktorn berättade att jag väntade en flicka-
- hjälpte en egyptisk sköterska mig att fly på ett grekiskt fartyg.
Jag anlände till Aten i gryningen, så jag valde att kalla henne Alba.
Hur förlorade du henne?
Jag fick veta att Hamir hade gått till myndigheterna.
Jag var efterlyst i Saudiarabien.
Om jag hade fött Alba, så skulle han ha jagat mig tills jag åkte fast.
Jag var bara 18, så jag gjorde abort.
Jag sålde mitt halsband och påbörjade ett nytt liv i Spanien.
Och din mamma, då?
Jag har inte träffat henne sen dess.
Var det så du blev... lesbisk?
Det var så jag blev kvinna.
Och du, då? Hur blev du kvinna?
Jag vill inte prata om mitt liv.
Du är skyldig mig det.
Vad är jag skyldig dig?
- Sanning eller lögn? - Du får välja.
Varför då? Tror du att jag ljög för dig?
Det är Agora i Aten.
Visste du det?
Vad kom först? Tavlan eller din historia?
- Vad inspirerade vad? - Bra fråga.
Den här tavlan hängde här innan du ens var född.
Långt före. Den har väntat på mig all denna tid.
Låt oss sluta en pakt: Inga fler historier.
Säg bara vad området där du bor heter så att jag kan orientera mig.
Först till Moskva.
Du har den största kartan i världen.
- Sen mot Volga, längre österut. - Ännu längre österut.
Därifrån till Ostrov Nekrasov.
Va?
- Ostrov Nekrasov. - Ostrov Nekrasov...
Skriv det du, är du snäll.
Vad är det där?
"Ostrov" betyder ö.
Säg att det här är ditt hus, annars får du smisk.
Hård som sten.
Vad gör du egentligen här i Rom?
- Provspelar. Jag är skådespelerska. - Rysk filmskådespelerska.
Är du duktig, berömd eller bara gift med en mafioso?
- Jag är singel. - Då måste du vara bra. Gratulerar.
Visa mig ditt arabiska palats.
Det är inte mitt.
Ska du inte visa mig det?
Om Hamir får reda på att vi spionerar på hans hus-
- så skulle vad som helst kunna hända oss.
Om du inte visar mig det, så anser jag-
- att du är skyldig mig en historia, en sann historia.
Jag vill veta var du bor.
Titta.
- Vad tycks? - Är det en by?
- Det är en stad - San Sebastian. - Den ser rätt liten ut.
- Beroende på vad du jämför med. - Rom?
Ungefär...
20 gånger mindre.
Moskva är tre gånger större än Rom.
Jag gillar den i alla fall. Du liknar verkligen din stad.
- Liten med ett sött ansikte. - Det är inte min stad.
Jag är från Valladolid som är cirka... tre gånger större.
- Visa mig ditt hus. - Det ligger här.
De har lämnat stolarna ute.
- Och? - Det förväntade jag mig inte.
- Va? Ett barn? - En flicka och en pojke.
- Har du barn? - Varför inte?
- Skulle inte jag kunna vara mamma? - Jovisst.
Vad är det, Alba?
Vet barnens pappa om att du gillar kvinnor?
Det är inte det. Det är bilden...
Den är rätt gammal.
Se på stranden. Den är full av folk. Vi var säkert där.
Eller på ön.
Vi älskade att tillbringa söndagarna på ön.
Bilden är från sommaren jag flyttade till San Sebastian. För två år sen.
Vad är det?
Alba, är det nåt du borde berätta för mig?
Stackars liten...
Var kom du ifrån?
Hur kunde du bara dyka upp så här, helt utan förvarning?
Jag kan knappt tro att jag gör det här.
Vad gör du med mig?
Du skrämmer mig, lilla ryskan.
Är det här jag?
Jag känner inte igen mig själv.
Ryska låter så vackert.
Bara för dig.
Jag darrar också av rädsla.
Jag ska ge dig ditt livs bästa orgasm.
- Är du redo? - Ja.
- Vet du vad jag skulle gilla? - Berätta. Vad du än vill.
Har du...
en massagestav?
- Det är bättre om du stoppar in nåt. - Jag använder inte sånt.
Du behöver det inte heller.
Jag känner mig själv.
Vad sägs om en liten vinflaska?
Jag ogillar tanken att nåt maskulint kommer mellan oss.
Det är från "La Toscana". Det låter väldigt feminint.
Jag tänker inte sticka in nåt i dig.
- Alba, glöm inte att jag gillar män. - Men du gillar mig med.
Ja, men jag gillar män mer.
Jag vet många som testat med en kvinna och sen inte velat gå tillbaka
Det kommer aldrig att hända mig.
Jag föredrar det motsatta.
- Att du skulle föredra män efteråt? - Det vore toppen.
Det är inte så snällt av dig att säga det nu.
Jag vill inte att vi ska gräla, särskilt inte över en vinflaska.
Dessutom är den tom.
Jag ska beställa nåt åt dig.
Vad gör du?
Spanjorer och italienare förstår varandras språk.
- God kväll. - Ja, det är det.
- Är ni hungriga än? - Fröken skulle behöva en dildo.
Jag är ledsen, men tyvärr har vi inga såna.
Men jag kan ge er nåt annat, kanske lite frukt.
Det är bra så.
- Kan jag ge er nåt annat? - Nej, strunt i det. Tack, Max.
- Du är galen! Vet du det? - Jag gjorde det för din skull.
Tänk om Max tror att det är en inbjudan och han kommer upp?
Då får du välja mellan Max och vinflaskan.
Max kommer av Maximus.
Det är även diminutiven av Maximus.
Maximo.
Max!
- Vi behöver inget, Max. Tack. - Jag tog med en varm gurka.
- Hur sa? - Gurkan.
Jag kokade den i två minuter. Den är steril.
Min väninna föredrar vinflaskan.
Den är toskansk.
- Och du, då? - Jag?
Jag är oskuld.
Grattis! Spanien slog Italien, mycket välförtjänt.
- Vad pratar du om? - Europacupen. Fotboll.
Fotboll tråkar ut mig.
- Och din väninna, då? - Henne med.
Hon är rysk tennisspelerska.
Vad är det? Jag älskar ryska tennisspelerskor.
Säg inte att du är det.
- Kolla hennes arm. - Va?
Ena armen borde vara starkare.
Jo, du är det! Se på din högerarm!
- Jag är vänsterhänt! - Jag menade vänster.
Du har förhårdnader också. Det är beviset!
Har ni lust med en trekant?
Vill ni se den först?
Nej, Max. Tack så mycket, men nej tack.
- Pratar du italienska? - Det är ett mycket vackert språk.
Snälla, gå nu och lämna oss i fred.
Jag kanske inbillade mig. Men jag trodde att ni ville det.
Det var ett missförstånd. Vi borde inte ha ringt dig.
Gurkan var bara ett skämt.
Max hjälpte mig upptäcka en rysk italiensktalande tennisspelerska.
- Jag gillar fotboll också. - Du ljög för mig.
Herrgården på ön kan inte vara din. Det fanns ingen tennisbana.
MÄSSA FÖR TRANSPORT OCH MILJÖFRÅGOR
Så du förstod mig tidigare?
- När? - När jag pratade spanska med dig.
- Ja, jag älskade det. - Älskade det?
- Att höra att du skrämmer mig? - Ja. Kom hit.
Jag börjar inse att allt med dig skrämmer mig.
Dina ögon, din mun.
Ditt leende.
Hur du pratar, ditt tonfall.
Din lukt, din doft, din andedräkt.
Din fantastiska kropp.
Din hud.
Din hud är makalös.
Jag är mer rädd för din hudfärg.
Din hud är som den ryska stäppen. Det är oerhört skrämmande!
En fråga.
Om jag hade en tvillingsyster som var identisk-
-med samma ögon, mun och röst...
Och samma hud?
Ja, i synnerhet huden.
- Skulle du bli lika rädd då? - Har du en tvillingsyster?
Jag menade rent hypotetiskt.
Jag vet inte. Kanske, kanske inte.
Vad föredrar du?
Jag är bara lycklig att det är jag och inte min tvillingsyster.
Förklara det där för mig.
Jag har en tvillingsyster som är utexaminerad konsthistoriker.
Hon avslutade just sin uppsats om den italienska renässansen.
- Jag kom med henne. - Vad heter hon?
- Dasha. - Som du. Du sa att du hette Natasha.
Jag vet inte ditt namn heller.
Nu förstår jag varför du pratar så bra italienska.
Jag studerade också, men det tredje året provspelade vi båda för en film-
- och de valde mig. Sen dess har vi glidit isär.
Kan du bevisa det?
Bevisa?
- Vad står det? - Sasha Veronina.
Natasha, Dasha, och nu Sasha. Är ni trillingar, eller?
Och tennisen?
Dasha och jag har spelat sen vi var barn.
- Men hon var alltid bättre än jag. - När spelar du tennis?
Du kan inte ha mycket tid med alla inspelningar, fester och premiärer.
Kan du visa mig din syster?
Dasha är den tionde bästa tennisspelerskan i Ryssland.
- Hon är vänsterhänt som du. - Ja, jag är också det.
Tvillingar behöver inte vara det-
-trots att de är identiska.
Men vi är det.
Finns det inget som skiljer er två?
Jag blev kvinna först.
- Men inte som dig. - Vad menar du?
Min mor dog när vi var 13.
Därefter började min far behandla mig som en kvinna.
Han rörde mig bara.
Och din syster?
Nej, bara jag.
- Varför? - Jag vet inte.
Jag kände att jag var tvungen att hemlighålla det från min syster.
Men en natt...
såg Dasha oss.
- Hur reagerade hon? - Illa. Hon kände sig avvisad...
och...
Det var så hon fick mindervärdeskomplex.
Fick hon komplex för att hennes far inte ofredade henne?
Hon borde varit tacksam!
Det varade inte länge - mindre än ett år.
Gråter du?
Gråt om du vill.
Jag brukar inte gråta.
- Inte? - Jag har inte gjort det på länge.
Det är bra att gråta.
Jag vet.
Gråt som en skådis.
- Agera för mig. - Det är ju det jag gör.
Jag skulle gärna vilja se dig gråta. Då kan jag trösta dig sen.
Kom igen, gråt nu!
Tyvärr, Alba. Jag är ingen duktig skådespelerska.
Sjunger jag bra?
Håll tyst, jag ska upp och jobba imorgon!
I det arabiska haremet måste du haft alla typer av relationer med kvinnor.
- Eller var det förbjudet? - Jag har aldrig bott i Saudiarabien.
- Så synd. Jag gillade den historien. - Jag med.
Det var min mor som flydde därifrån på ett grekiskt fartyg.
Hon hade mig i magen och flydde från min far.
Jag är Hamirs dotter och jag är född i Aten.
- Det gläder mig att Alba finns. - Tack.
Du är grekiska, inte spanjorska.
Nej. Ett par månader efter jag föddes tog mamma med mig till Spanien.
Blev din mamma också lesbisk?
Min mamma har haft många män och många problem-
- men hon tog alltid hand om mig och vice versa.
- Har du nånsin varit med en man? - Jag är född lesbisk.
Som du är född tvilling.
Du, Alba... Jag har inte varit helt ärlig med dig.
- Jag ska gifta mig nästa söndag. - Va? Aktrisen eller tennisspelerskan?
- Tennisspelerskan. - Dasha?
Du är alltså inte aktrisen, du är tvillingen.
- Min syster är också tvilling. - Hon med renässansen, menar jag.
Du är den med renässansen.
På ett sätt föredrar jag det-
- men jag gillar inte att du gifter dig så snart.
Vi har planerat det i nästan ett år.
- Med vem då? - Min uppsatshandledare.
- Är han italienare? - Nej, från Moskva.
Vi har köpt en liten lägenhet. Vi flyttar in efter bröllopsresan.
- I en sån där rysk bikupa? - Ja, inte alls som min syster.
Jag är glad att du är från medelklassen-
- men jag är särskilt glad att din far inte ofredade dig.
Du är den med mindervärdeskomplex.
Jag förstår inte.
En natt vaknade jag och såg att min systers säng var tom.
Jag bestämde mig för att stiga upp och gå till min fars rum.
Jag minns hans enorma händer med långa, starka fingrar...
som smekte Sashas nakna kropp-
-som var identisk med min.
Jag stod och gömde ett tag och tittade.
Det var första gången som jag fick uppleva sexuell njutning.
Varje gång jag vaknade upp och min syster var borta-
- klädde jag av mig och smekte mig själv.
Jag förstår dig, lilla ryskan.
Det skapade ett stort avstånd mellan mig och Sasha-
- men nu gillar jag mitt liv så mycket mer än min systers.
Det är bra.
Nu kan du skaffa en egen familj.
Vara stilla nu!
Alba, du sa fel!
Du får lära henne.
Vi ska stå stilla om du säger det rätt.
- Vad talar de för språk? - Baskiska.
Ett urgammalt språk. Det är mycket svårt.
Jag försöker lära mig, men varje gång jag gör fel, så retar barnen mig.
Jag vill också ha barn.
Det är Edurnes barn.
- Hur länge har du varit med henne? - Två år.
Hon var nyskild och jag kom precis ur ett stormigt förhållande.
Hon var i Madrid en helg när vi träffades-
- och en månad senare flyttade jag in hos henne i San Sebastian.
Mamma!
Ge mig en puss!
Vad är det?
Snälla, berätta för mig.
Pojken dog förra vintern.
Det var en fånig olycka i huset.
Jag har inte sett den här videon sen det hände.
Edurne har inte... kommit över det.
Pojken dog med mig hemma. Vi var ensamma.
Edurne klandrar mig inte-
- men jag önskar att hon hade varit där den eftermiddagen-
-och inte jag. Vem vet?
Kanske hade olyckan inte inträffat då.
Som du kan springa med de där benen.
Vilken underbar fartkänsla!
Du spurtar säkert som en gasell.
- Hur länge har du varit med honom? - Med Vadim?
Fyra år. Fyra intensiva år.
- Älskar du honom? - Ja, det gör jag faktiskt. Innerligt.
Jag lär mig mycket med honom. Han är kultiverad.
Han kan uppföra sig.
Har du nånsin varit otrogen mot honom?
Nej.
Har du varit det mot Edurne?
Inte jag heller.
Det är lika plågsamt för oss båda, inte sant?
Vill du ge mig en bröllopspresent?
Absolut.
De här är kvar.
Vilken föredrar du?
Vilken du än väljer.
Vad ska jag skriva? "Från Alba, spanjorskan i Rom."
Om du vore man, så skulle det göra dig misstänksam.
Jag kan säga att jag mötte en väldigt gullig spanjorska när jag var i Rom.
- Och söt. - Ursnygg.
- Varför är du här i Rom? - En bröllopspresent från min syster.
En vecka i Italien. Det var ett försök att sammanföra oss-
-men vi råkade i gräl, så jag gick.
Så jag träffade dig tack vare ett gräl.
- Är din syster en duktig aktris? - Mycket duktig.
Hon kan verkligen gråta och det är faktiskt sant att hennes kille är...
Mafioso?
Och du, då? Vad gör du här?
- Här? - Ja. I Rom.
För den alternativa transport-och energimässan. Framtidens transport.
Miljövänliga färdmedel med låg energiförbrukning.
Fint.
- Vad är det? - Den heter Aspasia.
Den är perfekt för att ta sig runt i stan med. Maxfart 70 km/h.
Den funkar som en cykel, men behöver man hjälp uppför backen-
- slår man på högtrycksmotorn. Dessutom har man regnskydd.
- Vem uppfann den här saken? - Jag.
- Ser jag inte ut som en uppfinnare? - Faktiskt inte.
Jag är maskiningenjör.
Jag hade högst betyg i min årskurs.
Det är logiskt.
För du är den bästa kvinnan jag nånsin har träffat.
Tack, min kära.
- Kalla mig inte det. - Varför inte?
Kärlek är nåt annat.
För mig med.
Det jag känner nu är ytterst likt kärlek, nästan identiskt.
Den kärlek som må finnas här nu är ren fantasi.
Som överallt annars!
Nu vet jag vad du kan ge mig i bröllopspresent.
Den står inte på listan.
Jag lägger till den nu. Om du inte köper den, så gör nån annan det.
Då lämnar jag den här.
Den finns på mässan att hämta ut.
- Blev den en succé? - Det kan jag lova.
Jag älskar den. Det dröjer säkert inte länge-
- förrän de förbjuder biltrafik i stan och introducerar din Aspasia.
För tillfället är det den enda prototypen.
En räcker för mig.
Men se till att du får en Aspasia i present med mig i.
Vi är oskiljaktiga.
Ännu bättre.
Jag vet också vem Aspasia var.
Hon levde där, i den där tavlan.
När jag klev in här la jag direkt märke till tavlan-
- och tänkte att det var ett gott tecken för min Aspasia-
- men idag fick jag veta att den är omöjlig att tillverka.
Så du gick ut och söp dig full?
Sanningen är den-
- att sen pojken dog har jag inte gått till sängs en enda natt-
- utan att dricka. Det hjälper mig att sova.
Förutom ikväll, då du väckte mig.
Jag borde gå.
Får jag ta en dusch först?
Visst.
Förlåt, Vadim, men jag kan aldrig berätta det för dig.
Nu har jag också en hemlighet, men den är mer avlägsen än din.
Jag missade nog tecknet i tavlan.
Det var du, lilla ryskan, det goda som skulle ske.
Du kommer alltid att äga den:
Min spegelbild.
Men det här...
är bara mitt.
- Jag vill berätta en sak för dig. - Vad du än vill.
Ikväll, innan jag träffade dig-
- berättade min syster nåt under middagen-
- som jag misstänkte men aldrig vågat fråga.
Vi hade druckit en del vin och hade det mycket trevligt-
- tills hon berättade att hon hade varit ihop med Vadim före mig.
Han var också min systers lärare, men vi gick i olika klasser.
När hon fick rollen vi provspelade för så slutade hon på universitetet.
Han ringde henne-
-och de var ihop ett tag.
Det var hon som lämnade honom.
De var överens att inte berätta nånting för mig-
- men ikväll råkade min syster försäga sig.
Berätta det inte för nån, men jag gillar dig mycket mer än din syster.
Du passar så mycket bättre i vitt.
Gästerna väntar.
Min syster ville bjuda in sin killes vänner - farliga typer.
Det var därför vi grälade.
Bra gjort. Vi vill inte ha maffian här.
Om nån har nåt att invända, tala nu eller tig för alltid.
Jag!
Vi lyssnar på dig, bruden.
Det märkliga är att jag är orolig för Vadim nu-
- ifall min systers kille får reda på det. Han är ett monster.
- Och du, då? - Jag?
Jag vet att Vadim är förälskad i mig.
Jag älskar hur du är, att du är en sån fin person.
Du är den bästa av oss.
Du har säkert rätt. Vadim älskar dig-
-mest av alla.
En till märklig sak.
Vadim har alltid påmint om en person från renässansen-
-en särskild person.
Vem?
Den där mannen. Han som talar, ovanför din säng.
Det är Leon Battista Alberti, en av mina favorithumanister.
Han sa: "Spänn inte pilbågen om du inte har en måltavla att sikta mot."
Vad betyder det?
Idén är den att konstnären hela tiden måste veta-
-vad han representerar.
Tavlan skildrar ett symposium i Medicipalatset.
Han talade säkert om grekerna. Han var fascinerad av dem.
Den tavlan... berättar om den andra.
Det är 20 sekel mellan de här två tavlorna.
Men i vårt fall, ett rum.
Det är som om vi vore på en tennismatch.
Sammanfattningsvis: Här, under min födelsestad...
Älskar du mig?
Jag vet inte varför-
-men just nu...
älskar jag dig.
Med eller utan fantasi?
Både och.
Jag passar också i vitt, eller hur?
En ny dag nalkas.
Gryningen är min tid.
Jag stannar och tittar på gryningen med dig, och sen tar vi farväl.
Jag tänker beställa frukost för två.
- Då måste jag ringa min syster. - Gör det, lilla ryskan.
- Vill ni beställa nåt? - Ja.
- Vi vill äta frukost först av alla. - Det gläder mig!
- En lätt eller stadig frukost? - Så riklig som möjligt.
- Ska den räcka länge? - Ja, gärna det.
Tack, Max.
Oroa dig inte.
Får jag höra din systers röst?
Jag har knappt sovit nåt. Jag avskyr att flyga när jag är trött.
- Som om de delat på din röst. - Vem är det där?
Rumsservice. Hon kom med frukosten.
- Ska du äta frukost? - Ja, jag är hungrig.
Vi ses på hotellet sen.
Tänker du inte berätta för henne?
Vad är planen?
Ska vi passerar här utan ett spår, utan att berätta det för nån?
Det är upp till var och en att bestämma.
Det bör finnas nåt som är vårt som kan påminna oss om den här natten.
Som vad då?
Det är vindstilla. Det är tidigt än.
När det börjar blåsa så lär de ta en bild. Du ska se.
Det är de skyldiga oss.
Det du sa var så vackert, lilla ryskan.
Din idé var bäst av allt.
Vi är ett bra team.
Men bara en satellit kan se oss.
- Du är verkligen inspirerad. - Av dig.
Det förtjänar en kyss.
- Max! - Maximo.
Vår frukost.
- God morgon! - Det är det verkligen.
Vi sitter ute på terrassen.
Idag börjar sommaren.
Varsågoda. Det var enklare den här gången.
Ni bad om en riklig frukost, så här har ni den.
Tack, Max.
Vad är det där?
- Nu har vi en marskalk. - Det kunde inte bli bättre.
- Dagsljuset kommer att göra oss gott. - Det brukar det göra.
Solljuset lyser så vackert på ditt ansikte-
-i dina ögon och på din mun.
Se på din hud. Stäppen är på väg att förgyllas.
Skrämmande.
- Jag är ännu räddare. - Varför då?
För jag vet vad jag ser och vad jag känner.
Ska vi låtsas vara modiga?
Om vi inte hade en partner, vad skulle du och jag göra då?
Jag vet inte. Det här är så nytt för mig.
- Ska vi stanna och bo i Rom? - Jag är kär i Rom!
Då stannar vi och bor i Rom.
Skulle du göra det? Skulle du lämna Edurne och hennes barn...
Förlåt, hennes dotter.
För att bo med mig i Rom?
Det här är verkligt, Natasha. Det är ingen fantasi.
Jag känner det så oerhört klart.
Portarna öppnas för oss. Kan du höra dem?
Blunda.
Möts våra händer på bordet, så går vi in tillsammans.
- Okej? - Okej.
Jag fick en stöt!
Jag med!
- Vad sa du, min kära? - Elektricitet.
För att vi är säkra på det, eller hur?
Jag vet inte, men just nu är det vad jag mest önskar i hela världen.
Ja.
- Ja. - Ja?
Ja.
Vad ska jag kalla dig? Dasha eller Natasha?
Natasha.
- Va? - Natasha.
- Sha. - Sha.
Jag hittade på namnet åt dig.
Jag vill gå ut och se dig springa med dina långa ben.
Det ska du få.
- Vad är det? - Vad händer, Dasha?
Jag ska bara klä på mig.
- Är du inte påklädd? - Jag är klädd i vitt.
- Du föregår bröllopet. - Ja, verkligen.
- Jag förstår dig inte, Dasha. - Det är nog bäst så.
Hoppa in i badet med mig.
Nej.
Bara ett bad, i varandras armar-
-utan att göra nåt.
Det kommer att få oss att lida mer och göra det svårare att ta farväl.
Svårare?
Natasha...
Aldrig nånsin, under hela mitt liv-
- har jag känt en sån kärlek, inte så här.
Det måste finnas ett skäl.
Är du säker på att du vill skiljas åt för alltid?
Ja.
Förödmjuka dig inte - kämpa!
Det är ju det jag gör.
Jag kämpar för dig.
Tror du inte att det likadant för mig?
Låt oss hålla om varandra.
Nej!
Förlåt... Förlåt, jag vet inte vad det är med mig.
Förlåt. Du har rätt.
Jag stannar här. Jag föredrar det.
Vad är det, Alba?
Snälla, du får inte lida så här!
Alba.
Du har rätt. Jag förstår dig så väl.
Aldrig tidigare har jag känt en sån intensiv kärlek som med dig i natt.
Menar du det?
Hädanefter kommer vi att tänka att vi fick uppleva det en gång i livet.
Det är bäst att lämna det här, hålla det mellan oss för alltid-
-så att det aldrig bleknar bort.
- I badkaret? - Ja, varför inte?
Var annars?
En sista tur?
Vart då?
I vårt badkar.
För att lämna allt här.
Alba.
Jag tar en taxi till flygplatsen. Jag ska ditåt.
Hotel Ninfa ligger åt motsatt håll.
Farväl, då. Inga kyssar.
- Är du säker? - Absolut.
Okej, men glöm inte att jag kysste dina fotsulor.
- Jag kysste inte dina! - Nej.
- Ska jag kyssa dem nu? - Nej!
Det skulle göra avskedet svårare.
- Alba! - Vad är det?
Titta!
Subrip: TomTen
Översättning: Lisa Di Biaggio www.primetext.tv